"מִי יָבִין אֵיךְ לָגֶשֶׁת אֶל הַלֵּב שֶׁלִּי?": ספר שירים ראשון למשוררת והסופרת האשדודית מרגלית ידור צרפתי
המשוררת מרגלית ידור צרפתי איבדה את בעלה יעקב למחלת הסרטן, אחרי 37 שנות זוגיות ו-3 ילדים משותפים. לאחר מכן, חלתה בעצמה בסרטן השד ואובחנה עם הפרעות בקצב הלב, אך זה לא מנע ממנה להמשיך במסע ולהכיר את בעלה הנוכחי, אבי צרפתי. עכשיו היא מעבירה את סיפורה אל הדף בספר השירים אותו מתארת המשוררת סמדר שרת: "המילה כאב מופיעה רבות בכתיבה, אך למרות זאת שומרת על מידה של אופטימיות, מקרבת אותנו אל הזולת ומאפשרת לנו לסלוח לעצמנו ולאחרים.כך אנחנו נרפאים"
![מרגלית ידור צרפתי בערב השקת הספר בביתה (צילום: יהורם גלילי) article](https://ashdodi.com/app/uploads/2023/09/3-1.jpg)
מרגלית ידור צרפתי בערב השקת הספר בביתה (צילום: יהורם גלילי)
"לאחר סיום כתיבת הספר, שחררתי ונרגעתי": המשוררת מרגלית ידור צרפתי, תושבת העיר, מוציאה בימים אלו לאור את ספר השירים הראשון שלה – "מִי יָבִין אֵיךְ לָגֶשֶׁת אֵיךְ לָגֶשֶׁת אֶל הַלֵּב שֶׁלִּי?", שאותו השיקה לאחרונה באירוע מרשים שנערך בביתה בנוכחות חברים, חברות וקרובי משפחה.
מרגלית ידור צרפתי משתפת ברגשותיה: "חשוב לי מאוד להודות לבורא עולם על כך שזיכה אותי לשחרר את כל המכאובים, הכעסים והחסמים שהיו בי ועזר לי להוציא לאור את ספר השירים שלי. כך הרגשתי שנרפאתי. לאחר שסיימתי את כתיבת הספר והוצאתי החוצה את כל מה על ליבי, חשפתי, סיפרתי, שחררתי ונרגעתי כי הספר היה מוכן ליציאה לאור.
באותו יום ביקרתי אצל הרופא כדי לעשות בדיקת א.ק.ג, ולשמחתי הבדיקה יצאה מצוין ללא הפרעת קצב אחת! לא האמנתי וגם הרופא התפלא ואמר: 'איך זה שאין לך אף לא הפרת קצב אחת?'. עדיין לא סיפרתי לו שאני כותבת. כעת אשמח להראות לו את הספר שלי ולומר לו מדוע לדעתי בדיקת הא.ק.ג יצאה תקינה לחלוטין בשל הקשר בין הגוף לנפש. הנפש שלי הייתה רגועה ושלווה, וכך למעשה הבריא הגוף שלי ואני מקווה שהוא ימשיך להיות בריא".
![sss](https://ashdodi.com/app/uploads/2023/09/הספר-מי-יבין-איך-לגשת-אל-הלב-שלי-מאת-מרגלית-ידור-צרפית-צילום-פרטי.jpg)
את בעלה קובי ז"ל, שהיה חבר של המפקד שלה, הכירה מרגלית במהלך שירותה הצבאי: "שירתתי כפקידת מ"פ עם עוד חברה, ויום אחד קובי בא לבקר את המפקד שלי בבסיס בסיני. הוא ראה אותי מהחלון שבחדר הסמוך ושאל את המפקד שלי עליי. המפקד אמר לו: 'זו בחורה טובה. מושבניקית וחיילת מעולה'. בסיום הביקור הוא ניגש אליי וביקש את מספר הטלפון שלי בבית. מאז היינו במשך 37 שנה ביחד עד שחלה בסרטן ונפטר. הבאנו לעולם וגידלנו שלושה ילדים נפלאים, ולאחר שחלה הוא זכה לראות רק את הנכד הראשון שלנו. הוא סבל במשך שלוש שנים, וזה היה קשה מאוד לי ולילדים. בעקבות מותו הטראגי כתבתי עליו כמה שירים והחלטתי להקדיש לו אותם. כתבתי שירים וזרקתי לפח, ולאחר כמה זמן כתבתי שירים אחרים ושמרתי במגירה".
באותה תקופה הייתה למרגלית חברה, שסייעה לה והציעה לה להצטרף ללימודים העשרה בשעות הערב הכוללת את סדנת הכתיבה של הסופרת והמשוררת סמדר שרת: "בסדנה נחשפתי לסופרים ולכותבים ובעקבות זאת הערכתי את השירים שכתבתי ושמרתי אותם. בסדנה זו חשפתי שירים שכתבתי כמו: 'כוחו של הרגע הזה' ו'מקלידים לי'. מאז נחשפתי לשירה עם כל המלווה לכך: כאב, מוות, חולי, הפרעות בקצב הלב והיכרות בפרק ב'. למרות זאת, שמרתי על אופטימיות והרגשתי שהכתיבה עוזרת לי להתרפא".
מרגלית עבדה במשך שנים כגננת בגני ילדים באשדוד, ולאחר שחלתה וטופלה באבלציות ובכדורים, המשיכה לעבוד תחת מגבלות מסוימות, בעבודה שכל כך אהבה: "המפקחת אמרה לי: 'את חייבת לחזור לעבודה. אנחנו זקוקים לך. אם תצטרכי חופשות, אעזור לך'. כך העסקתי את עצמי בשתי משרות, וכל הזמן עברתי השתלמות אחרת. למדתי באופן פרטי תנועה ומוסיקה לגיל הרך כדי להעשיר את הילדים בפעילויות מהנות ומעשירות וכמובן להעשיר את עצמי. היה לי חשוב מאוד להעשיר את הילדים המאתגרים יותר ולתת להם להרגיש אהובים ורצויים. הייתי נותנת להם משימות של עזרה ואחריות, והם זכו ליחס מועדף ממני מבלי שזה יפגע בחבריהם בגן. כך זכיתי לכך שירגישו ביטחון, רצויים ואהובים. אהבתי מאוד את העבודה והאחריות וקיבלתי בחזרה אהבה מההורים ומהילדים וכמובן מהצוות של הגן".
את בעלה הנוכחי אבי צרפתי הכירה לאחר שנרשמה לאתר היכרויות: "זה היה דבר חדש שחוויתי והרתיע אותי, אבל הבנתי שכיום זו הדרך החדשה להיכרויות. כך בעצם נוצר השיר 'מקלידים לי', שבו הסברתי מדוע אני לא רוצה את כל המקלידים למיניהם אלא רק רוצה את האחד שיהיה לצידי. כך הכרתי את אבי, שמיד הבין לרחשי ליבי ואני הבנתי את הקושי שהוא מתכוון להתחתן ורוצה להתחתן איתי".
לפני כשלוש שנים בתקופת הקורונה, לאחר שהתחילה לצאת עם אבי, גילתה שיש לה סרטן שד: "ביקשתי מאבי שנפסיק את הקשר בינינו כי אני רוצה להתמודד לבד עם המחלה. אמרתי לו: 'אני רוצה להיפרד. אל תדאג. יש לי משפחה אוהבת ותומכת שלא תעזוב אותי לעולם'. אבי התעקש ואמר לי שנשים רבות עוברות את המחלה הזאת, מטופלות ומחלימות ממנה. כך עברתי את הניתוח כשהוא היה לצידי ולרגע לא הפסיק לתמוך בי".
בהמשך החליטו מרגלית ואבי שהם רוצים להתחתן ולהיות נשואים באופן רשמי. הם התייעצו עם רב, שנתן להם את ברכת הדרך. הם התחתנו בצניעות בישיבה, ואף שמרו בסוד את החתונה מבני משפחתם ומהחברים ומהחברות: "הרב אמר לנו שמה שסמוי מהעין יש בו ברכה, ולכן החלטנו שהחתונה תהיה רק בנוכחות שני עדים. היו אלה ימי הקורונה שבהם היה אסור להתאסף ולחגוג ביחד, וכך חסכנו לכולם מתנות וכספים. אחרי החתונה סיפרנו שנישאנו לבני ולבנות המשפחה שלנו. כולם היו המומים אבל כמובן שמחו בשמחתנו".
ספר הילדים שבדרך:
בימים אלו כותבת מרגלית על חוויותיה עם נכדיה ונכדותיה במטרה להוציא לאור ספרי ילדים על נושאים שונים, והיא כמובן מתכוונת להמשיך לכתוב שירה. לאחרונה היא ואבי יצאו עם קרובי משפחה וחברים לטיול חוויתי במדינות סקנדינביה, שם קיבלה השראה לכתוב סיפור אגדה מרתק לילדים על טרולים ועל קרחון גדול שאליו הגיעו. לסיפור אגדה זה יש מסרים חשובים הלקוחים מחייה: ליפול על הקרשים זה לא סוף העולם, החוכמה היא לקחת את הקרשים ולבנות מהם סולם, הצמיחה מגיעה מהמקום הכי קשה ובזמן הכי לא צפוי ועוד.
"לפעמים קל מאוד לבכות ולהתלונן, אבל יש הרבה סיבות לכך, אבל החוזק האמיתי מתבטא בכך שאנו בוחרים לחייך ולהעריך את החיים דווקא כשקשה. כך החלום יהפוך למציאות כשהמחשבה תהפוך לפעולה בספר מחשבה יוצרת שפע" אומרת מרגלית.
![המשוררת מרגלית עם משפחתה (צילום: יהורם גלילי)](https://ashdodi.com/app/uploads/2023/09/המשוררת-מרגלית-ידור-צרפתי-עם-בעלה-אבי-וקרובי-משפחה-באירוע-ההשקה-צילום-יהורם-גלילי-1.jpeg)
המשוררת מרגלית עם משפחתה (צילום: יהורם גלילי)
בדברי התודה המופיעים בסוף הספר, מודה מרגלית לבעלה, משפחתה, חבריה ולמשוררת סמדר שרת על הליווי המקצועי בתהליך הכתיבה ולעורכת הלשונית חדווה גז כהן על כך שנכנסה בהפתעה לחייה "והתאמת לצרכיי כמו כפפה אל היד".
כמה מילים מתוך השיר "מי יבין איך לגשת אל הלב שלי?"
"רגיש ועדין הוא ליבי,
נשבר לא פעם ולא פעמיים.
הוא שונה משאר הלבבות,
יש לו פעימות והפרעות.
ובקצב שלו –
עליות וירידות לא מסודרות".
עוד כתבות
המלצות נוספות